Barski ljetopis

Narodno pozorište Niš: „Neki to vole vruće“
2022-07-17 21:30 UTC | Ljetnja pozornica Doma kulture
Narodno pozorište Niš
Mjuzikl
„Neki to vole vruće“
Po motivima istoimenog filma
Režija: Aleksandar Marinković

Dramaturg: Branislav Nedić
Asistent reditelja i video radovi: Stefan Krasić
Scenograf/ Kostimograf: Katarina Pavlović
Muzički saradnik: Irena Popović Dragović
Koreograf: Nebojša Gromilić
Igraju:
Dragana Mićalović, Aleksandar Marinković, Uroš Milojević, Jasminka Hodžić, Danilo Petrović, Jovan Krstić, Stefan Mladenović, Bratislava Milić, Maja Dejanović, Mila Pužić, Milica Krasić, Aleksandar Stevanović, Marko Milisavljević, Mateja Mitić, Dušan Petrović, Željko Tasić, Petar Ščepihin, Aleksa Stojiljković, Vuk Marinković

Riječ reditelja:
,,Volim mjuzikl. Istinski volim, poštujem i radujem se tom pozorišnom žanru, bilo kao protagonista, reditelj ili gledalac. Smatram ga posebnim i bliskim. Za mene je on pozorišna forma budućnosti. Ne mislim samo na brodvejske franšize i muzičke komedije već pre na ozbiljne ideje i teme sprovedene kroz ovu božanstvenu žanrovsku formu.
Onomad sam gledao na nacionalnoj televiziji gostovanje svog profesora Svetozara Rapajića, reditelja, profesora emeritusa, nekadašnjeg dekana FDU, inače jednog od osnivača Pozorišta na Terazijama i pionira muzičkog teatra, kako govori o mjuziklu kao svojevrsnom fenomenu. On skreće pažnju da ovaj, nepravedno skrajnuti i kroz pejorativni pojam „bulevar“ tretiran žanr, u stvari pruža talentovanom autoru neslućeni i beskrajni spektar tema i ideja kao mogućnost da se kroz ovu formu temeljno, iskreno i duboko bavi njima. Od društvenih, političkih, socijalnih, pa do filozofskih. Moj mnogopoštovani profesor podseća da velika evropska muzička pozorišta svoju slavu grade upravo spajajući značajne i velike teme sa specifičnostima ovog žanra.
A ja, zanesen, opčinjen i bespovratno zaljubljen u taj pozorišni zagrljaj koji čine zamamni ton saksofona našeg orkestra, vešt okret zavodljive igračice, božanski glas horistkinje i reč dobrog glumca, svoje prve rediteljske korake u mjuziklu započinjem vodvilj-komedijom i muzičko-scenskim omažem vanvremenskom filmu „Neki to vole vruće“ iz 1959. Moj mjuzikl je panagirik mojoj omiljenoj filmskoj komediji, veličanstvenom glumačkom triju i slavnom reditelju.
Živeo mjuzikl!“
Aleksandar Marinković

O reditelju:
Aleksandar Marinković je prvak drame Narodnog pozorišta Niš i njegov član dvadeset pet godina. Za to vreme odigrao je više od 50 uloga u matičnom pozorištu i mnogobrojne uloge gostujući u drugim teatrima u Srbiji (Kragujevcu, Zaječaru, Lazarevcu, Beogradu, Leskovcu)…
Dobitnik je mnogobrojnih nagrada na značajnim pozorišnim festivalima u zemlji: Dani komedije u Jagodini (dva puta), Festival profesionalnih pozorišta Srbije „Joakim Vujić“ (gran pri),Festival praizvedbi u Aleksincu, „Dani Milivoja Živanovića“ u Požarevcu, „Vršačka pozorišna jesen“. Dobitnik je Zlatne značke Kulturno-prosvetne zajednice Srbije. Bavio se pozorišnom pedagogijom.
Značajnije uloge: Volođa „Draga Jelena Sergejevna“ (B. Dimitrijević), Petručio „Ukroćena Goropad“ (M. Karadžić), Princ od Velsa „Edmund Kin“ (I. Mensur), Ninković „Gospođa ministarka“ (D. Jovanović), Mića Oficir „Limunacija“ (N. Bradić), Leka „Vlast i njena opozicija“ (E. Savin), Zobar „Cigani lete u nebo“ (D. Stanojević).

Teatar Exit, Zagreb: „Realisti"
2022-07-26 21:30 | Stari Bar – amfiteatar
Teatar „Exit“ Zagreb
Jure Karas
„REALISTI“
Režija: Matko Raguž

Scenograf i autor svjetla: Matko Raguž
Koreografkinja: Ksenija Zec

Igraju: Domagoj Ivanković, Nika Ivančić, Nikola Nedić, Rok Juričić, Fabijan Komljenović
O predstavi:
Svijet srlja u propast, a ljudi u šoping-centre.
Reality show postaje stvarniji od vijesti. Tražimo poslove tamo gdje ih nema, a samo su smrt i kredit neizbježni.
Nepodnošljiva lakoća površnosti dopušta nam misliti da možemo ostvarivati svoje snove bez imalo uloženog truda ili resursa bilo koje vrste.
Diskriminacija, predrasude, neprilagođenost, narušeni raznovrsni međuljudski odnosi.
Realisti nam kroz smijeh govore o haotičnoj realnosti i apsurdnostima vremena u kojem živimo u maniru kabarea kroz parodiju i muzičke komentare.

Riječ kritike:
„REALISTI” ISPRAĆENI STAJAĆIM OVACIJAMA
„Teatar Exit ima novu hit-predstavu – Realiste, kabare kojem se može predvidjeti ‘sudbina’ primjerice Njuški ili do sada nedostižnih Kauboja, definitivno najvećeg hita ovog kazališta. Subotnja premijerna publika ispratila je Realiste stajaćim ovacijama. I bilo je zasluženo, zbog nevjerojatne glumačke energije koja se vratila u kazalište koje od svojih početaka inzistira na glumačkoj izvrsnosti. Tekst Jure Karasa, nije nepoznat zagrebačkoj kazališnoj publici, jer Realiste smo gledali na Danima satire, štoviše – u izvedbi SNG Nova Gorica i u režiji Tijane Zidajnič, bila je to i pobjednička predstava Dana satire 2019. godine. Ovi zagrebački, exitovski “Realisti” su čak i bolji od toga. Možda su i najbolja stvar koja nam se mogla dogoditi u ovim crnim vremenima, predstava u kojoj publika uživa, smije se od početka do kraja, ali smije se na vlastitom sudbinom i nadasve pametnim prikazom naše stvarnosti. Redatelj Matko Raguž i koreografkinja Ksenija Zec stvorili su okvir za glumačke akrobacije i nevjerojatnu zajedničlu igru petoro mladih glumaca. Oni su: Domagoj Ivanković, Nika Ivančić, Nikola Nedić, Rok Jurčić i Fabijan Komljenović.”
Bojana Radović (Večernji list)

NOVI HIT TEATRA EXIT
Exitove predstave uvijek su bile pravi izvedbeni biseri, visokoestetizirane produkcije snažne scenske energije koje su okupljale sjajne, iznimno kreativne umjetnike i glumce, od kojih su mnogi poslije postali velike glumačke zvijezde. Zahvaljujući tomu, to je malo nezavisno kazalište u Ilici 208 sagradilo postojanu bazu obožavatelja, a da pritom u 28 godina postojanja nije bilo prisiljeno odstupiti od svoje misije stvaranja nešto „drukčijeg kazališta“, temeljena na idealu autentične umjetnosti koja neumorno traži izlaz iz okvira konvencionalnoga scenskog promišljanja, pritom uporno u središte svoga stvaralaštva postavljajući glumačko umijeće.
Nova Exitova predstava, komični kabaret Realisti, premijerno postavljen 12. ožujka, apsolutno se nastavlja na dosadašnji niz najvećih uspješnica toga teatra. Komad koji je po predlošku slovenskoga pisca, scenarista i glazbenika Jure Karasa preveo, adaptirao i režirao Matko Raguž, urnebesno je duhovita, izvrsno glumački oblikovana predstava, savršen spoj čiste kreativnosti, oštre socijalne kritike i divnog, sočnog humora.
Kabaretski uobličen satirični niz beskrajno zabavnih narativnih skečeva, Realisti su britka parodija suvremenoga trenutka modelirana na spoju komične estetike bosanskohercegovačke Top liste nadrealista i ekspresivnog, nesputanog, politički nekorektnog montipajtonovskog humora, koja pozornicu pretvara u poligon ozbiljnoga društvenokritičkog teatarskog angažmana. (…)
Bogato protkana iskričavim crnim humorom, spektakularna komedija o tragičnom stanju suvremenoga svijeta pravo je osvježenje na kulturnoj karti Zagreba, primjer izvanredno uigrane kolektivne scenske sinergije i pravi kreativni biser koji temama, pristupom i izvedbom dokazuje da je kazalište još itekako relevantan medij, da je itekako u dodiru s našom stvarnošću i da može biti itekako zanimljivo suvremenoj publici.
Ukratko, zagrebački Teatar Exit ponovo ima hit.”
Gea Vlahović (Vijenac)

Pozorište „Deže Kostolanji“ Subotica/Kosztolányi Dezső Színház: Vitezovi “Lake male”
2022-07-27 21:30 | Ljetnja pozornica Doma kulture
Pozorište „Deže Kostolanji“ Subotica/Kosztolányi Dezső Színház
Vitezovi “Lake male”
Režija i scenografija: Andraš Urban

Dramaturzi: Kornelija Goli i Tamaš Olah
Kompozitor: Arpad Serda
Kostimografkinja: Marina Sremac
Asistentkinja kostimografkinje: Senka Ranosavljević
Koreografkinja: Timea Filep
Asistentkinja reditelja: Žofija Serda
Igraju: Timea Filep, Andrea Verebš, Dina Dedović Tomić, Blanka Horvat, Gabor Mesaroš, Boris Kučov, David Buboš
Učesnici video snimaka: Marta Bereš, Emeše Nađabonji, Arpad Mesaroš, Imre Elek Mikeš

Riječ dramaturškinje:
„Posegnuli smo za praoperetom, koja se nije ustručavala od izrugivanja politici ili javnosti, za ironijom. Ovo je šarolika predstava, uspostavili smo šaroliku strukturu sa pesmama, šalama, ali bavili smo se i sopstvenom tradicijom, što je veoma važno. Osvrćemo se na istoriju vojvođanskog mađarskog pozorišta, na baštinu kojoj pripadamo, koja predstavlja organski deo ovog operetskog sveta, što će publika moći da vidi na sceni.”
Tamaš Olah

Riječ reditelja:
Siže predstave staje u nekoliko reči: glumcima je dozlogrdio njihov položaj i formirali su sindikat. Pod rediteljskom imaginacijom, uz improvizacije glumaca, dobija se dvočasovna opereta sa mnogo pesme, igre, humora, ali i ironije. Opereta je popularna forma u mađarskom kulturnom miljeu i specifičan momenat. Ipak, mi nismo izabrali žanr, ja se ne bavim žanrom, niti me zanima, niti mislim da je to bitno pitanje, ali žanr je nastao tokom procesa proba, naravno, uz našu želju da predstavu vodimo u pravcu varijetea.
Često se postavlja pitanje zone komfora, to jeste teško, ali ima izazova u tome da prevaziđeš svoje granice. Veoma brzo shvatimo da smo ušli u rutinu, to ubija naše scene. Rutina je, u stvari, najveći otrov za umetnost. Probijanje određenih ograničenja upravo je protivotrov. Ali pitanje je i o čemu možemo i o čemu smemo da govorimo.
Andraš Urban

Riječ kritike:
(…) Savremeni teatar, barem onaj koji poput „Deže Kostolanjija“ odbija da svede sebe na zabavu za dokonu publiku – ne samo da je odustao od podražavanja života i od tako shvaćene glume nego insistira na potrazi za istinom o tom životu. Današnje istraživačko pozorište preispituje odnose između stvarnosti i teatra ne pristajući da bude imitacija života i pokušava da na umetničke načine u teatru generiše autentičan život. Takvom pozorištu više nisu potrebni glumci izvođači nego glumci kreatori. Da li je, međutim, savremeno pozorište svim svojim segmentima spremno za ovakve izazove, i da li su baš svi glumciu stanju da participiraju u takvom teatru?
(…) Postepeno se, dakle, u Vitezovima ՚Lake male՚ razgrću zavese koje prikrivaju autentično utemeljenje ove pobune u teatru, da bi, posredstvom tipično malograđanskog žanra, na pozornicu stupilo i sve ono što uz taj žanr i tu estetiku logično sledi. Naspram autentično umetničkih preispitivanja istine o životu i stvarnosti, od teatra se danas zahteva da bude zabavan, a sa zabavom ide i zaborav koji lako vodi u samozaborav.
(…) Urban se u predstavi poigravao i vlastitim rediteljskim pristupom teatru. Atraktivnom operetskom koreografijom, koju je osmislila Timea Filep, vešto i promišljeno, ali i samoironično, razgrađivao je svoju rediteljsku svedenost; operetski kupleti sada imaju funkciju songova, a sadržaj njihovih tekstova dobija ironičnu snagu na koju nas je ovaj reditelj navikao. Ujedno, Urban je i autor scenografije: u prvom delu predstave scenski proctor je sveden na praznu pozornicu, dok nas u drugom tri velika platna banalnošću svojih motiva – predeo s drvetom, razigrani jeleni na poljani te fontana na pustoj livadi s plavim nebom kojim krstare oblačići – upućuju na kič kao temelj operetskog pogleda na svet. Na tragu Abrahama Mola i njegove studije „Psihologija kiča – umetnost sreće”, Urban pokazuje kako operetski kič ne samo što čini svakodnevni život prijatnim nego i na koji način teatar, želeći da u kontekstu tiranije tržišta ugodi gledaocu (koji je postao kupac umetnosti), uspostavlja konkretne rituale koji taj život čine lepšim. No, isto tako, reditelj ukazuje i kuda prepuštanje kiču vodi – i umetnike i publiku. Srećom, Andrea Verebeš, Blanka Horvat, David Buboš, Dina Dedović Tomić, a naročito Timea Filep, Boris Kučov i Gabor Mesaroš evidentno nisu glumci koji se pobune protiv teatra kakav pravi Andraš Urban. Ne samo da su iskazali volju i predanost da učestvuju u ovoj „pobuni“ nego su savršeno balansirali između različitih estetika i raznovrsnih zadataka koje je reditelj stavio pred njih, bili su i pomalo zbunjeni pozorišni debitanti, i uspaljeni pobunjenici, ali i sjajni učesnici operetskog spektakla. Svakako su doprineli da nastane nova, odlična i uzbudljiva predstava Pozorišta „Deže Kostolanji“, ali i još jedna tačka scenske smelosti i pameti na sve skromnijoj mapi ovdašnjeg teatarskog života.
Aleksandar Milosavljević
(Kritika je deo projekta „Kritičarski karavan“ koji realizuje
Udruženje pozorišnih kritičara i teatrologa Srbije, pod pokroviteljstvom Ministarstva kulture i informisanja)

O reditelju:
Andraš Urban (Senta, 1970) studirao je na Akademiji umetnosti u Novom Sadu u klasi Vlatka Gilića i režirao u Narodnom pozorištu u Subotici. Devedesetih godina napušta studije i vraća se u Sentu da bi 2000. diplomirao u klasi Bore Draškovića. Po završetku studija započinje njegov profesionalni angažman u pozorištu „Deže Kostolanji” u Subotici, čiji je sadašnji direktor. Bogati rediteljski opus Andraša Urbana svedoči o njegovom raznolikom interesovanju i traganju za novim, alternativnim pozorišnim izrazom.
Nagrađen je brojnim i značajnim nagradama na pozorišnim festivalima (Bitef, 1992, Festival alternativnog teatra Mađarske, 2003. i 2004, Sterijino pozorje 2011. i 2016, Infant, 2008) ali svakako treba izdvojiti prestižnu nagradu „Mari Jašai” koja se dodeljuje kao najznačajnija nagrada Mađarske za pozorišnu umetnost čiji laureat postaje 2008. godine.

Barski ljetopis i Gradsko pozorište Podgorica: „Bez portfelja"- PREMIJERA
2022-08-03 21:30 | Ljetnja pozornica Doma kulture
Gradsko pozorište Podgorica i „Barski ljetopis“
Tekst: Stevan Koprivica
„BEZ PORTFELJA“
Režija: Branislav Mićunović

Dramaturgija: Dragana Tripković
Scenografija: Marko Petrović-Njegoš
Kostimografija: Lina Leković
Asistentkinja reditelja: Branka Knežević

Igraju: Dubravka Drakić, Dušan Kovačević, Simo Trebješanin, Ivana Mrvaljević, Jelena Nenezić Rakočević, Miloš Pejović, Omar Bajramspahić, Ivona Čović Jaćimović i Vahidin Prelić.

Riječ pisca:
Imao sam nakanu da napišem još jednu komediju. Ispočetka, postojala je namjera da se oslonim na Branislava Nušića, kao što se on oslanjao na Gogolja. Da
napravimo ogled – šta bi bilo sa njegovom ministarkom u našem vremenu, u našim prostorima. Stvarnost vremena u kojem živimo, ova neviđena kolekcija oksimorona, ubijedila me je /dodajmo tu i argumentacije reditelja Branislava Mićunovića/ da je izlišno i deplasirano praviti transmisiju Nušića u naše okolnosti.
Sveli bi se na, ko zna koju po redu, reciklažu. Inicijalni motiv postoji, sve ostalo je proizvod ličnog viđenja aktuelnog herbarijuma, u kojem su presovane halucinantne
biljke, čije derivate sami sebi svakodnevno ubrizgavamo. Od tužne komedije „Bez portfelja” se pretvorilo u horor komediju, čiji junaci nisu čudovišta i zombiji, nego neki „slični nama”, kako bi rekao Aristotel. Ili je ovdje ipak riječ o čudovištima?
Stevan Koprivica

Riječ reditelja:
„Čovječanstvo se toliko prozlilo da mu više ne vrijedi fabulizirati“, napisao je Vladan Desnica u komentaru svog esejizovanog romana „Proljeća Ivana Galeba“.
Od te konstatacije, koje sam se bezbroj puta sjetio radeći ovu predstavu, prošlo je više od šezdeset godina, a mi smo gradirali zlo.
Zalud prividi civilizacijskog napretka, zalud.
Čini se da smo mi posebno nadareni za takvu vrstu gradacije.
Zato sam od Stevana Koprivice zatražio tekst koji se neće bazirati na fabuli, nego na vivisekciji fenomena naših svagdašnjih malformacija.
Nijesam u rediteljskom postupku krivio druge, već sam, zajedno sa ansamblom, sklonio zastore sa zrcala u kome se ogledaju naši mrakovi.
U nekoj vrsti pozorišnog egzorcizma suočavali smo se sa zlom i njegovim modifikacijama, glupošću, sujetom, pohlepom, izdajom, koja je postala paradigma vremena.
Dozvoljeno je, u samoodbrani, i nasmijati se tim odrazima, ali nas to neće spasiti od usuda gubitništva.

Branislav Mićunović

O reditelju:
Branislav Mićunović rođen je u Podgorici.
Pozorišni je reditelj. Radio je kao profesor glume na Fakultetu dramskih umetnosti u Beogradu. Režirao je u pozorištima u Beogradu, Novom Sadu, Rijeci, Tuzli, Nišu. U Crnogorskom narodnom pozorištu ostvario značajne režije: Gospodska krv M. Kavaje, Odbrana i poslednji dani i Obešenjak B. Pekića, Hasanaginica Lj. Simovića, Rat i mir u Grudi V. Radovića, Nora H. Ibzena, Lažni car M. Kovača, San o Svetom Petru Cetinjskom M. Drljević i Njegošev Gorski vijenac. Nagrade: nagrada za režiju Joakim Vujić i Jovan Putnik, Gran-prix za režiju Festivala festivala; Sterijina nagrada; Velika nagrada Crnogorskog narodnog pozorišta; Nagrada za doprinos pozorišnoj kulturi u Crnoj Gori Veljko Mandić; Trinaestojulska nagrada; Decembarska nagrada, Međunarodna nagrada Zlatna jabuka; Orden Reda Danice hrvatske sa likom Marka Marulića.
Bio je umjetnički direktor festivala “Barski ljetopis”. Obavljao je funkciju direktora i umjetničkog direktora CNP-a. Član je Odbora za pozorišnu umjetnost CANU, predsjednik Senata DANU, počasni predsjednik Festivala Kotor Art. Predsjednik je Nacionalne komisije za saradnju sa UNESCO i Nacionalnog savjeta za kulturu.
Branislav Mićunović je za ministra kulture biran u tri mandata 2008, 2010. i 2012, a bio je ambasador Crne Gore u Beogradu.

Barski ljetopis i Gradsko pozorište Podgorica: „Bez portfelja"- repriza
2022-08-04 21:30 | Ljetnja pozornica Doma kulture
Gradsko pozorište Podgorica i „Barski ljetopis“
Tekst: Stevan Koprivica
„BEZ PORTFELJA“
Režija: Branislav Mićunović

Dramaturgija: Dragana Tripković
Scenografija: Marko Petrović-Njegoš
Kostimografija: Lina Leković
Asistentkinja reditelja: Branka Knežević

Igraju: Dubravka Drakić, Dušan Kovačević, Simo Trebješanin, Ivana Mrvaljević, Jelena Nenezić Rakočević, Miloš Pejović, Omar Bajramspahić, Ivona Čović Jaćimović i Vahidin Prelić.

Riječ pisca:
Imao sam nakanu da napišem još jednu komediju. Ispočetka, postojala je namjera da se oslonim na Branislava Nušića, kao što se on oslanjao na Gogolja. Da
napravimo ogled – šta bi bilo sa njegovom ministarkom u našem vremenu, u našim prostorima. Stvarnost vremena u kojem živimo, ova neviđena kolekcija oksimorona, ubijedila me je /dodajmo tu i argumentacije reditelja Branislava Mićunovića/ da je izlišno i deplasirano praviti transmisiju Nušića u naše okolnosti.
Sveli bi se na, ko zna koju po redu, reciklažu. Inicijalni motiv postoji, sve ostalo je proizvod ličnog viđenja aktuelnog herbarijuma, u kojem su presovane halucinantne
biljke, čije derivate sami sebi svakodnevno ubrizgavamo. Od tužne komedije „Bez portfelja” se pretvorilo u horor komediju, čiji junaci nisu čudovišta i zombiji, nego neki „slični nama”, kako bi rekao Aristotel. Ili je ovdje ipak riječ o čudovištima?
Stevan Koprivica

O reditelju:
Branislav Mićunović rođen je u Podgorici.
Pozorišni je reditelj. Radio je kao profesor glume na Fakultetu dramskih umetnosti u Beogradu. Režirao je u pozorištima u Beogradu, Novom Sadu, Rijeci, Tuzli, Nišu. U Crnogorskom narodnom pozorištu ostvario značajne režije: Gospodska krv M. Kavaje, Odbrana i poslednji dani i Obešenjak B. Pekića, Hasanaginica Lj. Simovića, Rat i mir u Grudi V. Radovića, Nora H. Ibzena, Lažni car M. Kovača, San o Svetom Petru Cetinjskom M. Drljević i Njegošev Gorski vijenac. Nagrade: nagrada za režiju Joakim Vujić i Jovan Putnik, Gran-prix za režiju Festivala festivala; Sterijina nagrada; Velika nagrada Crnogorskog narodnog pozorišta; Nagrada za doprinos pozorišnoj kulturi u Crnoj Gori Veljko Mandić; Trinaestojulska nagrada; Decembarska nagrada, Međunarodna nagrada Zlatna jabuka; Orden Reda Danice hrvatske sa likom Marka Marulića.
Bio je umjetnički direktor festivala “Barski ljetopis”. Obavljao je funkciju direktora i umjetničkog direktora CNP-a. Član je Odbora za pozorišnu umjetnost CANU, predsjednik Senata DANU, počasni predsjednik Festivala Kotor Art. Predsjednik je Nacionalne komisije za saradnju sa UNESCO i Nacionalnog savjeta za kulturu.
Branislav Mićunović je za ministra kulture biran u tri mandata 2008, 2010. i 2012, a bio je i ambasador Crne Gore u Beogradu.

Beogradsko dramsko pozorište i Beo Art produkcija: „U raljama života”
2022-08-19 21:30 | Ljetnja pozornica Doma kulture
Beogradsko dramsko pozorište i Beo Art produkcija
„U raljama života”
Prema romanu Dubravke Ugrešić
Reditelj: Andrej Nosov

Dramatizacija i adaptacija: Biljana Srbljanović
Scenograf: Una Jankov
Scenski pokret: Marija Milenković
Kompozitor: Irena Popovic Dragović
Saradnica na dramatizaciji: Hristina Mitić
Asistent reditelja: Aleksandra Lozanović
Dramaturg saradnik: Đorđe Kosić

Igraju: Iva Ilinčić, Aleksandar Vučković, Vesna Čipčić, Dunja Stojanović, Vanja Nenadić, Luka Grbić, Miloš Petrović Trojpec, Marko Todorović

Riječ reditelja:
„Šta to znači biti mlada žena na Balkanu? Kako sa muškarcima? Kako naći svog idealnog tipa? Kako žena danas da bude srećna? „U raljama života“ je predstava o muškarcima, na kakve muke stavljaju žene, i sa kakvim mukama žene moraju da se nose. Osnovna ideja je da se spremimo za svadbu, jednu dugu, lepu, mrsnu, balkansku svadbu koja bi trebalo da nam iznedri mladu, a mlada puno mladunčadi. I tako, sve kako su babe htele. I dede. Sve onako kako su oni svi za nju, tu Šteficu sanjali. Šta je zapravo taj san – on je satkan između nametnute patrijahalne matrice i medijske kulture koja jede i jede. Često se samo prilikom žestokog nasilja govori o ženskim pravima, ili uopšte o toj tihoj puzajućoj, prihvatljivoj, svakodnevnoj i nepodnošljivoj diskriminaciji i nadasve prihvaćenom nasilju. Nije to samo pitanje diskriminacije, to je pitanje jezika, to je pitanje normi, to je pitanje pravila koja su dodatno pometenim postjugoslovenskim društvima emancipaciju i napredak podredile suvom kapitalu. Diskriminacija postaje takođe roba, svet se kao menja, a sve zapravo ostaje manje više isto. Ključna je paradigma današnjeg nametnutog i često osuđivanog okvira lepote, sreće, bliskosti ili pak potreba i namera koje žena ima. Nekadašnje ljubiće zamenili su instagram postovi, svet satkan u medijskoj kakofoniji i sve neke velike priče koje svako ima. Šta je na nekom jednostavnom čoveku željnom sreće? Može li se izaći iz takvog okvira? I zašto bi? I ko bi i kako? Kako u odnosu na film? Dosta drugačije, ova predstava nastaje tridest i više godina posle filma. Ona je čitanje neke nove generacije.“
Andrej Nosov

Riječ kritike:
P(l)tka komedija o našim tragedijama
„Polazeći od romana Dubravke Ugrešić, autori predstave “U raljama života” su uobličili delo za koje je ispravnije reći da je nastalo prema motivima iz ovog romana, jer su radnja, kao i sadržaj i forma prilično drugačiji od njega (dramatizacija i adaptacija Biljana Srbljanović). Za početak, u predstavu nije uključeno autorefleksivno, postmodernističko rešenje “dela u delu”, postavka procesa nastajanja dela, koja upadljivo određuje ovaj “pačvork roman”, ali i kasniji, čuveni film Rajka Grlića. Taj postupak je vrlo izazovan na planu značenja i strukture, romana kao i filma, jer omogućava idejno i komičko poigravanje sa konvencijama žanrova, a ono bi bilo naročito provokativno u pozorištu, jer je ono živo, nastaje u realnom vremenu, pred gledaocima, zbog čega su mogućnosti za poigravanje veće. Radnja predstave je bitno drugačija od fragmentarnije radnje romana, čiji glavni tok, između ostalog, prati Šteficine pokušaje da nađe ljubav, u kratkim epizodama sa različitim muškarcima. U predstavi je Štefica u vezi, što je slučaj i sa njene dve drugarice, Anuškom i Marijanom, dok su originalni likovi iz romana, Trokrilni, Intelektualac i Mister Frndić, koji su bili Šteficini pokušaji ljubavnih avantura, u predstavi, između ostalog, postali partneri njenih prijateljica (neki od njih). Dakle, scenski tekst se u ogromnoj meri udaljio od romana, što je naravno legitimno, ali, sa isključivanjem postupka metateatralnosti, isključena su i potencijalno izazovna značenja predstave. Novi komad je strukturalno i idejno uprošćeniji, više-manje je sveden na savremenu pripovest o napetostima u muško-ženskim odnosima, p(l)itku komediju o tragičnoj otuđenosti i izgubljenosti današnjeg čoveka. Foto Dragana Udovičić Scenski prostor koji predstavlja Šteficin i Tetin stan je odgovarajuće savremeno, stilizovano, pomalo i kičasto dizajniran, kao i kostimi likova (scenografija Una Jankov). Vođeni rediteljem Andrejem Nosovim, glumci igraju energično i nadahnuto, nesporno ubedljivo gradeći mozaik nezadovoljstva i nemoći današnjeg čoveka. Likovi provode vreme tražeći seks, drogu i beskonačne žurke, što se može shvatiti kao pokušaj bega od praznina u njihovim životima. Vesna Čipčić izuzetno šarmantno i dirljivo igra Tetu koja se trapavo muva po Šteficinom životu, označavajući i njenu emotivnu podršku. Komički je efektno rešenje Tetine bezubosti, zbog odsustva veštačke vilice koja je neprestano negde zaturena, pa ona stalno šuška dok priča. Iva Ilinčić je takođe ubedljiva kao nezadovoljna, ali odlučna i samosvesna Štefica, mnogo samouverenija od one nesigurne i kilave Štefice iz romana. Vanja Nenadić igra vrlo samouverenu Šteficinu prijateljicu Anušku, u vezi sa lažljivim oženjenim muškarcem (Trokrilnim), a Dunja Stojanović predstavlja drčnu Marijanu, pred udajom. Ženski likovi su jaki, možda i snažniji od muških, što istinito odražava stanje našeg društva. Luka Grbić izuzetno uverljivo predstavlja Trokrilnog, jednu sirovinčinu sa viškom testosterona, Marko Todorović je nešto smireniji Mister Frndić, Aleksandar Vučković igra Šofera, dok Miloš Petrović Trojpec ekspresivno i komički sugestivno oblikuje lik Intelektualca koji neprestano filozofira o weltschmerzu.”
Ana Tasić
Kritika je objavljena u Politici 27. oktobra 2021. godine

SNP, Kulturni centar Pančeva, BEO ART i Saveza dramskih umetnika Vojvodine: „Lutka sa kreveta broj 21”
2022-08-21 21:30 | Stari Bar – amfiteatar
SNP, Kulturni centar Pančeva, BEO ART i Saveza dramskih umetnika Vojvodine
Đorđe Lebović
„Lutka sa kreveta broj 21”
Adaptacija: Ana Đorđević
Reditelj: Slobodan Branković
Dramaturg: Nikolina Đukanović
Scenograf i kostimograf: Minja Poljak
Izbor muzike: Slobodan Branković
Igraju:Jasmina Večanski Kujundžić, Branislav Jerković, Jugoslav Krajnov, Marko Marković

O predstavi:
U slavu pozorišta
„Kad su u skorijoj prošlosti, na nekom konkursu, koji se odvijao pod motom „Šta je meni stvarno važno“, pitali dječaka od 16 godina, šta je njemu stvarno važno, dječak je odgovorio da mu je stvarno važna mašta. Začuđeni ispitivači su ga potom pitali, zbog čega mu je baš mašta najvažnija, a dječak spremno odgovorio- zato što je to jedino na šta niko ne može da mi utiče!
Pozorište je važno. I danas, kad se perfidno, gura u estradu, zabavu, provod…, pozorište je važno. I biće važno, dok je svijeta i vijeka, ako ni zbog čega drugog, ono zbog toga, što je mašta, a to je drugo ime za pozorište, jedini, preostali prostor slobode, kako ga divno formulisa dječak iz navedene priče, neraskidivo vezana za našu unutrašnju slobodu. A sloboda je, znamo, neodoljiva…
SNP iz Novog Sada i KC Pančeva su na predlog Beo Art-a, čiji sam osnivač i umjetnički direktor, sa radošću prihvatili, da se uhvatimo u koštac sa fantastičnim Lebovićevim tekstom, koga je, genijalno, adaptirala Ana Đorđević, čime su se, nedvosmisleno, svrstali u red onih kojima je do pozorišta, itekako, stalo. Jer naša predstava jeste pozorište. Pravo. Pošteno. Iskreno. Koje propituje, podsjeća, upozorava. Pozorište kakvo treba da bude.
Vjerujem da smo uradili nešto značajno za ovo društvo, a to, odmah, čini da se čovjek osjeća dobro. Nadajmo se, da će se, posle svakog izvođenja predstave, tako osjećati i naša publika, da sve protekne u slavu pozorišta!”
Boris Mišković

Riječ reditelja:
„Prošlo je više od deset godina od kada sam prvi put pročitao ovu dramu. Osećaj jeze koji sam imao nakon pročitanog dela nije me prošao ni danas.
Đorđe Lebović je majstorskim rukopisom dao svojim likovima takvu moć da pred vašim očima očiglednu istinu kidaju, transformišu, manipulatorski besprekorno pervertuju u svoju suprotnost, tako da vi možete samo da se smrznete od straha kad shvatite sa kakvom je lakoćom to moguće učiniti.
Oksfordski rečnik je 2016. za reč godine izabrao reč postistina. Definicija kaže da ta reč odražava stanje u kojem su činjenice manje važne od od ličnog ubeđenja šta je istina i time otvara prostor za manipulaciju svake vrste. Veliki pisac Đorđe Lebović je za to znao i mnogo pre, u ovom tekstu pisanom pre više od pedeset godina, na to nas je proročki i upozoravao.
Ovu predstavu posvećujemo svim onim žrtavama seksualnog nasilja koje su smogle hrabrosti da izađu i javno „upere prstom direktno u lice zla” ali onim koje još ćute, jer ova predstava prikazuje sav pakao koji jedna žrtva prolazi kada reši da progovori.”
Slobodan Branković

Hrvatsko narodno kazalište Zagreb i teatar „Erato“ Zagreb: “Kad svijeće dogore”
2022-08-25 21:30 | Stari Bar – amfiteatar
Hrvatsko narodno kazalište Zagreb i teatar „Erato“ Zagreb
Sándor Márai-Christopher Hampton
“Kad svijeće dogore”
režija: Branko Ivanda

prevod: Veronika Kordić
scenografija: Andrea Lipaj
kostimografija: Slavica Šnur
svjetlo: Milan Kovačević
video i zvuk: Alfred Kolombo, Mario Romulić, Tomislav Gučić
Igraju: Siniša Popović, Goran Grgić, Zrinka Cvitešić/Iva Mihalić

O predstavi:
Dvojica prijatelja nalaze se nakon trideset godina i svojevrsnim verbalnim sukobom suočavaju se s dugo skrivanom tajnom njihovog odnosa. Šta ih je razdvojilo i šta ih je ponovo spojilo u jednoj burnoj noći, da bi se ponovo rastali, ali ovaj put zauvijek? Je li to duh mrtve žene koja se pojavljuje prelazeći u njihovu realnost? Koja je uloga muzike u njihovim životima, naročito Šopena? Dvojica ostarjelih muškaraca i tri žene isprepliću svoje živote, miješaju prošlost sa sadašnjošću, dajući priči okvir napetog suspensa. Evocirajući prošlost, skidajući veo po veo s tajanstvenog događaja koji je turbulentno promijenio njihove živote, prenose dramski sukob u sadašnjost i tražeći razrješenje plešu između osvete i pomirenja. Tražeći svrhu svojih života, jedno epizodno lice će im prigovoriti: Što hoćete? Preživjeli ste. Je li zaista svrha naših života preživjeti? Na to pitanje Márai daje konkretan odgovor.
A odgovor daje i kreativni tim predstave Kad svijeće dogore. Zaveden i inspirisan, Ivanda slijedi Máraiev put prema središtu tamnih prostora naše psihe. Odriče se efekata teatra vizualnih i fizičkih atrakcija te vodi svoje glumce do dubokih intimnih odnosa u kojem svaka riječ, ponekad šapat, traži uvjerljivost u privatnosti glumčeve osobe. Nazovimo to shvaćanjem Máraievog de profundisa ili pokušajem povratka uvjerljivosti pozorišne riječi.

Riječ reditelja:
“Dok se bauk masovne zaraze i straha od bolnog umiranja širi zemaljskom kuglom, Márai nas vraća u intimni svijet živih lica i kontradiktornih moralnih stavova. Ako je smrt zadana i neizbježna, onda postaju dominantna pitanja odnosa muškarca i žene, prijateljstva i izdajstva, moralnost ubojstva u namjeri i kao kruna: Što je smisao ljudskog života, preživjeti ili doživjeti? Máraieva dramatična introspekcija budi kreativnu strast i neodoljivu potrebu da se dramska lica oplode životnom uvjerljivošću, a publici udahne jedinstveni emotivni doživljaj. Márai preskače banalnosti i piše o suštini. A povratak suštini je za sve nas pomalo zaboravljena kategorija.”

Branko Ivanda

O reditelju:
Branko Ivanda rođen je 1941. godine u Splitu, a komparativnu književnost i filozofiju apsolvirao je na zagrebačkom Filozofskom fakultetu te diplomirao filmsku i pozorišnu režiju na Akademiji dramske umjetnosti u Zagrebu. Profesionalnu filmsku karijeru započeo je 1967. kao scenarista filma Iluzija, a od tada je kao scenarista i/ili reditelj učestvovao u tridesetak filmskih projekata. Prvi rediteljski radio bio je film Gravitacija ili fantastična Mladost činovnika Borisa Horvata iz 1968. Snimio je nekoliko televizijskih serija i filmova, režirao dokumentarne i reklamne filmove, direktne televizijske prenose operskih i dramskih predstava, koncerata klasične i jazz muzike i učestvovao kao autor stručnih filmskih priloga u specijalnim televizijskim emisijama o filmu. Od 1980. bio je redovni profesor filmske I televizijske režije na Akademiji dramske umjetnosti u Zagrebu, a od 1985. do 1990. predavao je režiju na University of California u Los Anđelesu. Dobitnik je nekoliko domaćih i inostranih nagrada na filmskim festivalima.

Plesno-pozorišni komad inspirisan romanom „Bjeguni“
2023-07-15
Ljetnja scena Doma kulture
21.00h
Plesno-pozorišni komad inspirisan romanom „Bjeguni“ poljske književnice i nobelovke Olge Tokarczuk.
Koreograf i reditelj: Staša Zurovac
Muzika: Alexander Balanescu
Kostimografkinja/Scenografkinja: Bjanka Adžić Ursulov
Dizajner svjetla: Marko Mijatović
Inženjer zvuka: David Kent
Izvođači: Yuko Harada, Núria Giménez Villarroya, Kasija Vrbanac-Strelkin, Lucija Kukor, Juliana Vargas Rodriguez, Shao Yang Hsieh
Muziku izvodi: Balanescu Quartet
Alexander Balanescu – violina
Yuri Kalnits – violina
Una Palliser – viola
Nicholas Holland – cello
Koprodukcija: Hrvatski institut za pokret i ples / 40. Tjedan suvremenog plesa

O predstavi:
Olga Tokarczuk, poljska nobelovka, napisala je „Bjegune“ kao posvetu putovanju i bijegu, potrazi za smislom i besciljnom lutanju. Fascinantno stjecište vremena, mjesta i prostora, ovo izvanredno djelo zbirka je dužih i kraćih priča koje se spajaju poput šarenog kaleidoskopa. Smješten između 17. i 21. vijeka, roman je „filozofsko promišljanje savremenog putovanja“. Roman je strukturiran kao niz vinjeta, od kojih su neke izmišljene, a druge temeljene na činjenicama.
„Bjeguni“ su predstava koja crpi inspiraciju iz začudnih slika romana te kroz istraživački proces stvara vlastiti slikopis. Autori pronalaze poveznice sa junacima knjige, u nastojanju da publiku povedu na putovanje gdje im se iskustva susreću.

Riječ reditelja:
Kako i sama autorka u jednom tekstu u knjizi kaže: „Ne zanimaju me ponovljivi događaji, onakvi kakvima se sa pažnjom klanja statistika, oni koje svi slave sa zadovoljnim, familijarnim smiješkom na licima, zanima me nenadano, slučajno razgolićavanje. Stidljivo „ups“, porub rublja ispod pomno plisirane haljine. Metalni, odvratni skelet iznenada izvire ispod baršunaste presvlake; erupcija opruge iz plišanog naslonjača koja besramno demaskira iluziju svake mekoće.
„Muzika Alexandera Balanescua, virtuoza na violini i osnivača svjetski poznatog Balanescu Quartetа sa kojim će nastupiti u predstavi, bila je neodoljiv partner u ovom pokušaju da zajedno stvorimo ovu priču o putovanju, o kretanju.“
Staša Zurovac

O kompozitoru:
Tokom svoje karijere Balanescu je crpio brojne inspiracije iz svojih saradnji. U svijetu plesa: s Pinom Bausch, Meryl Tankard, Jochenom Ulrichom, Virgiliom Sienijem; u pozorištu: s Pippom Delbonom, Matthewom Dunsterom, Chiara Guidi; u filmu je dva puta nagrađen Gopo nagradom za najbolji originalni soundtrack. Balanescu odbija prihvatiti podjele između različitih muzičkih polja, posljedično radeći s tako raznolikim umjetnicima kao što su Michael Nyman, Gavin Bryars, David Byrne, Kraftwerk, Pet Shop Boys, Jack De Johnette, Ornette Coleman, John Surman, Goldfrapp, Depeche Mode i Grace Jones.

Pozorišna premijera „Dekameron“
2023-07-28
Pozorišna premijera
Koprodukcija „Barskog ljetopisa“, Gradskog pozorišta Podgorica i Narodnog pozorišta Niš
„Dekameron“
Ljetnja scena Doma kulture
21.30h

O predstavi
„Dekameron“ Đovanija Bokača predstavlja međašni kamen evropske književnosti i civilizacije. Ovo raskošno renesansno djelo čiji je osnovni motiv kuga, koja je u trinaestom vijeku harala Evropom, dobija novo viđenje u koprodukciji Gradskog pozorišta Podgorica, Narodnog pozorišta Niš i „Barskog ljetopisa“. Eros i Тanatos, pobuna protiv dogmi, anegdotalno i tragično sažimaju se u namjerama ove predstave, a neizbježne su i savremene konоtacije. Ponekad nam se učini da, na civilizacijskom planu, trinaesti vijek još uvijek traje.
Režija – Dejan Projkovski
Dramaturške premise – Sašo Dimoski
Dramatizacija – Stevan Koprivica
Scenografija – Valentin Svetozarev
Muzika – Goran Trajkoski
Kostim – Marija Pupučevska
Scenski pokret i koreografija – Tamara Vujošević – Mandić
Asistent reditelja – Branka Knežević
Muzički urednik i korepetitor – Renata Perazić

U predstavi igraju:
Omar Bajramspahić (Gradsko pozorište Podgorica), Stefan Vuković (Gradsko pozorište Podgorica), Pavle Popović (Gradsko pozorište Podgorica), Vanja Jovićević (Gradsko pozorište Podgorica), Una Lučić (Gradsko pozorište Podgorica), Evgenija Stanković (Narodno pozorište Niš), Maja Vukojević Cvetković (Narodno pozorište Niš), Dušan Kovačević (gostujući glumac), Dragana Jovanović (Narodno pozorište Niš), Lara Dragović (Gradsko pozorište Podgorica), Miloš Pejović (Gradsko pozorište Podgorica), Dragiša Veljković (Narodno pozorište Niš) i Sanja Krstović (Narodno pozorište Niš).

Repriza pozorišne premijere „Dekameron“
2023-07-29
Repriza pozorišne premijere
Koprodukcija „Barski ljetopis“, Gradsko pozorište Podgorica i Narodno pozorište Niš
„Dekameron“
Ljetnja scena Doma kulture
21.30h

O predstavi
„Dekameron“ Đovanija Bokača predstavlja međašni kamen evropske književnosti i civilizacije. Ovo raskošno renesansno djelo čiji je osnovni motiv kuga koja je u trinaestom vijeku harala Evropom dobija novo viđenje u koprodukciji Gradskog pozorišta Podgorica, Narodnog pozorišta Niš i „Barskog ljetopisa“. Eros i tanatos, pobuna protiv dogmi, anegdotalno i tragično sažimaju se u namjerama ove predstave, a neizbježne su i savremene konatacije. Ponekad nam se učini da, na civilizacijskom planu, trinaesti vijek još uvijek traje.
Režija – Dejan Projkovski
Dramaturške premise – Sašo Dimoski
Dramatizacija – Stevan Koprivica
Scenografija – Valentin Svetozarev
Muzika – Goran Trajkoski
Kostim – Marija Pupučevska
Scenski pokret i koreografija – Tamara Vujošević Mandić
Asistent reditelja – Branka Knežević
Muzički urednik i korepetitor – Renata Perazić
U predstavi igraju:
Omar Bajramspahić (Gradsko pozorište Podgorica), Stefan Vuković (Gradsko pozorište Podgorica), Pavle Popović (Gradsko pozorište Podgorica), Vanja Jovićević (Gradsko pozorište Podgorica), Una Lučić (Gradsko pozorište Podgorica), Evgenija Stanković (Narodno pozorište Niš), Maja Vukojević Cvetković (Narodno pozorište Niš), Dušan Kovačević (gostujući glumac), Dragana Jovanović (Narodno pozorište Niš), Lara Dragović (Gradsko pozorište Podgorica), Miloš Pejović (Gradsko pozorište Podgorica), Dragiša Veljković (Narodno pozorište Niš) i Sanja Krstović (Narodno pozorište Niš).

Banović Strahinja / BÁNOVITY SZTRAHINYA
2023-08-10
BANOVIĆ STRAHINJA / BÁNOVITY SZTRAHINYA
pozorišna junačka balada
Stari grad Bar
21.30h

Adaptacija i režija: Mirko Radonjić k.g.
Dramaturgija: Rozi B. Brešćanski
Scena i svjetlo: Mirko Radonjić k.g.
Kostim: Lina Leković k.g.
Muzika: Ervin Palfi
Asistentkinja reditelja: Valeria Kočiš
Inspicijent: Edina Kulhanek

Igraju:
Ervin Palfi
Hermina G. Erdelji
Dina Dedović Tomić
Tamaš Hajdu
Arpad Černik
Čaba Ralbovski
Akoš Njari

Šef scene: Goran Mačković; majstor tona: Mikloš Matlari; majstor svjetla: Dejan Kovačević; rekviziter: Darko Čović; dežurni dekorater: Mirsad Kulašić; garderoberke: Aniko Palković i Magdalena Goliat; šminker/frizer: Mila Kujundžić; izrada dekora i rekvizite: Dušan Pilipović, Robert Sebenji, Tibor Takač – Faki; izrada kostima: Magdolna Čaki, Gordana Milunović, Andraš Farkaš.
Riječ reditelja:

Netko bješe (Strahinjiću bane)
„Banović Strahinja“, kako je Vuk naslovio pjesmu o banu Strahinjiću, jedan je od dragulja narodne usmene književnosti i usamljen primjer da centar epskog pripovijedanja ne zauzima događaj, već junak. U centru naše predstave je pripovijedanje, odnosno pjevanje sâmo. Epska pjesma je povod da u pozorištu potražimo iskre iz ognjištā oko kojih smo se nekada okupljali i slušali priče koje su uspostavljale, ali i propitivale, velike narative na kojima su formirane naše zajednice. Motiv nipošto nije žudnja za velikim narativom. Savremenost nas iznova uči da su upravo veliki narativi najčešći izgovor za upotrebu sile. Naša želja je da u fragmentima Milijine pjesme i Mihizove drame pronađemo male, ljudske priče unutar jednog mitskog narativa. Jer nam je danas više nego ikad potreban „netko“ ko će ethos staviti ispred sile.
Mirko Radonjić

Predstava „Deca“
2023-08-23
Predstava „Deca“
Narodno pozorište u Beogradu
Opera u 17 pjesama na muziku Irene Popović, po romanu Milene Marković
Ljetnja scena Doma kulture
21.30h

U predstavi igraju: Nela Mihailović, Suzana Lukić, Predrag Miletić, Vanja Milačić, Pavle Jerinić, Milena Đorđević, Bojana Stefanović, Bojana Bambić, Dragana Varagić, Aleksandar Vučković, Miona Marković, Teodora Sparavalo, Jelena Blagojević, Vladan Matović i pjevači Tamara Mitrović, Iskra Sretović i Marko Kostić.
Kamerni orkestar nastupiće u sastavu: Nikola Dragović, Ivan Mirković, Aleksandar Jovan Krstić, Vladimir Gurbaj, Luka Sparavalo, Aleksandra Kijanović, Pavle Rakočević, Aleksandar Petrović, Vid Milošević i Tina Miladinović.
U predstavi učestvuje i Dječiji hor „Nade“, koji vodi Biljana Simenović.
Autorski tim čine i Dimitrije Kokanov (dramaturg/ libreto), Jelena Novak (muzički dramaturg), Igor Koruga (koreograf), Miraš Vuksanović (scenograf), Selena Orb (kostimograf) i Ljiljana Mrkić Popović (scenski govor).
Riječ reditelja i kompozitora:
U muzici koju sam komponovala za „Decu“ pokušala sam da pronađem boju kolektivnog glasa tj. Mileninog bića. Kompleksnost Milenine poezije i njena slojevitost mi je dala prostor da taj kolektivni glas može biti i operski, i običan, da može biti i djetinji i da može biti savršen u svojoj nesavršenoj boji. Glasovi u „Deci“ su jedinstven spoj nespojivog i čini mi se samim tim dobijamo jedan nadglas koji plovi kroz prostore i koji naprosto odbija da bude definisan i uhvaćen u zamku klasične analize.
Milenina djeca su slaba ljudska djeca… pokvarena, uplakana, bijesna, teturava, drhtava, skakutava, pomamljena, omamljena, potuljena i svi hoće sve… Vrištava ljudska djeca…
U poziciji kada komponujemo za djecu vrlo često ulazimo u zamku prilagođenja muzike i zaista mislim da je to pogrešno. Kroz stihove koje sam citirala, Milena upravo piše o tome da to dijete jesmo mi koji smo to isto dijete zaboravili, sakrili, uvili u neke lažne norme i kodekse ponašanja. Kada pišem tj. komponujem o njima postajem to isto skakutavo i vrištavo dijete, oslobođeno, srećno… Sam čin stvaranja onda postaje igra i radost bez ikakve mistifikacije i tjeskobe i samo želim da taj stvaralački vrtlog nikada ne prestane i traje stotinu hiljadu milion dana i stotinu hiljadu milion noći…
Irena Popović Dragović

Kamerni teatar 55 Sarajevo „Mirna Bosna“
2024-07-21
Nezaposlenost je jedan od gorućih problema u našoj zemlji. Besposlica znači siromaštvo, dosadu i porok. Svakoga dana širom Bosne i Hercegovine na desetine hiljada mladih ljudi mašta o odlasku iz svoje domovine u zemlje gdje se pošteni rad isplati, a oni kojima je mogućnost odlaska skraćena u startu, oni maštaju o potezima koji bi ih preko noći podigli sa dna među zvijezde.
Predstava „Mirna Bosna“ prikazuje odmetanje dvije male bosanskohercegovačke porodice u smjeru kriminalne organizacije. Izmučene siromaštvom i okoštale u uvjerenju da im niko sa strane neće pomoći, one odlučuju iskoristiti svoju društvenu nevidljivost za bavljenje unosnim poslom trgovine narkoticima. Sa još uvijek ne u potpunosti propalim Rizom kao vođom, penzionerkama Šapkom i Aleksandrom kao radnicama, te jurodivim Bokijem kao pokrićem za njihov mali biznis, njih četvoro su spremni uraditi sve što treba kako bi jednom zauvijek pobjegli od bijede.
Drugim riječima, predstava „Mirna Bosna“ prikazuje ono što se ovih dana krije iza sintagme „najtvrđa Bosna“, direktno i bez ikakvih poređenja i drugih pjesničkih ukrasa. Obilje komike koje se pri tome isporučuje možda neće biti smiješno na onaj veseli način, kakvim naši ljudi vole da se smiju i kad kontaju i kad ne kontaju fazon, ali će zato ovaj put ljubitelji slanih šala i smijeha kroz suze doći na svoje.
Predstava je naročito podesna za učenike mašinske, drvne, saobraćajne i drugih tehničkih škola, naročito za učenike koji pohađaju zanat, a bježe sa prakse sve tri godine.
Pisac teksta, Boris Lalić
Režija: Saša Peševski
Dramaturg: VedranFajković
Kostim/Scena: Adisa Vatreš – Selimović
Muzika: po izboru reditelja
Inspicijent: SenadBešić
Producent: Emir Hadžihafizbegović
Marketing: Vesna Kenjić
IGRAJU:
Feđa Štukan – RIZO SOLIĆ
Gordana Boban – ALEKSA ALEKSIĆ
Vanesa Glođo – ŠAPKA SOLIĆ
Davor Golubović – BOKI ALEKSIĆ
Šef tehnike: MirsadImamović
Majstori svjetla: ElvedinBajraktarević i Nino Brutus
Majstori tona: EdinHajdarević i EdinaHajdarević
Majstor scene: Milan Nović
Dekorateri: Emir Pamuk, Samir Muhović i Denis Silajdžić
Šminka: Jasmina Hadžić-Ajanović
Garderoba: SemraĐidelija
Rekvizita: MirelaGutić
Stolarski radovi: Ramo Pamuk
Krojački radovi: HajdarTinjak

Kamerni teatar 55 Sarajevo
„Mirna Bosna“
Boris Lalić
Nedjelja, 21. јul u 21.30
Ljetnja pozornica Doma kulture „Vladimir Popović Španac“

„Barski ljetopis“ i Kraljevsko pozorište Zetski dom Bertolt Breht „Malograđanska svadba“ Premijera
2024-07-24
„Malograđanska svadba“je jednočinka nastala nakon I svjetskog rata (1919. godine), kada je prilikom raslojavanja njemačkog društva došlo do formiranja nove klase, klasifikovane kao malograđanska klasa ili sitna buržoazija. Breht je u ovom novoformiranom društvenom sloju pronašao uzroke fašizmu kog se njemačko, ali i mnoga druga društva i danas pokušavaju riješiti – zapisao je Pejanović.
Igraju:
Dragan Račić
Jadranka Mamić
Aleksandar Radulović
Dubravka Drakić
Vule Marković
Goran Vujović
Jelica Vukčević
Jelena Laban
Anja Misović.

Scenski pokret: Tamara Vujošević Mandić
Scenografija: Marko Petrović Njegoš
Kostimografija: Lina Leković
Asistentkinja režije: Nina Martinović
Izbor muzike i dizajn svjetla: Damjan Pejanović

„Barski ljetopis“ i Kraljevsko pozorište Zetski dom
Bertolt Breht
„Malograđanska svadba“
Damjan Pejanović
Premijera: 24. jul u 21.30
Stari Bar, Mala scena
Repriza: 26. jul u 21.30
Stari Bar, Mala scena

„Barski ljetopis“ i Kraljevsko pozorište Zetski dom Bertolt Breht „Malograđanska svadba“ Repriza
2024-07-26

JU Kulturni centar Bar, festival „Barski ljetopis“ Vojislav Savić „Egzekutor“ Milija Šćepanović (Premijera)
2024-07-29
„Egzekutor“ je crnohumorna psihološka drama apsurda sa elementima saspensa. U središtu priče je čovjek (Branko Ilić) koji bježi od neznanca (Mirko Vlahović) i sklanja se u polupropali hotel, gdje zatiče sobaricu (Mira Đurđević) koja sama održava taj zaboravljeni prostor. U takvom ambijentu, oni su primorani da igraju do kraja svoje sudbinski predodređene i nepromjenljive uloge, dok svako od njih nosi svoju tragičnu perspektivu kao nužno zlo od koga se ne može pobjeći.
Igraju:
Mirjana Đurđević
Mirko Vlahović
Branko Ilić

Autorski tim čine:
Scenografija: Andreja Rondović
Kostimografija: Lina Leković
Autor muzike: Enes Tahirović
Dizajn svjetla: Danilo Malović
Producent: Milena Charan
Inspicijent: Davud Bahović
Glavni organizator: Mirko Bujišić
Asistent scenografa: Jelena Vojinović
Majstor zvuka: Nemanja Dragović

JU Kulturni centar Bar, festival „Barski ljetopis“
Vojislav Savić
„Egzekutor“
Milija Šćepanović
Premijera: 29. jul u 21.30
Stari Bar, Mala scena
Repriza: 30. jul u 21.30
Stari Bar, Mala scena

JU Kulturni centar Bar, festival „Barski ljetopis“ Vojislav Savić „Egzekutor“ Milija Šćepanović (Repriza)
2024-07-30

„Oleana“
2024-08-04
Igraju: Jovana Krstić i Branislav Lečić
Ovim komadom razorena je tradicionalna slika o obrazovnom sistemu, pedagogiji, slobodoumnim nezavisnim intelektualcima, čistoj i progresivnoj studentskoj omladini, ženskim pravima i ravnopravnosti polova, nasilju nad ženama…
Kompleksan odnos profesor – studentkinja u savremenomsvijetu ogledalo je političkog licemjerstva, obostrane manipulacije i uzajamnog zlostavljanja. Naša „Oleana“ je jedna autoironijska groteska na temu naše narcisoidnosti, nedostižnih ambicija, nekontrolisane požude i nastranih ideoloških uvjerenja.
Centar za kulturu Tivat
Dejvid Mamet
„Oleana“
Egon Savin
4. avgust u 21.30
Ljetnja pozornica Doma kulture „Vladimir Popović Španac“

Crnogorsko narodno pozorište „Brod“
2024-08-08
KNJAZ NIKOLA – PAVLE PRELEVIĆ
Drama „Brod“ prvenstveno je inspirisana aktuelnom dilemom savremenog, koliko i onog (Ljubišinog) doba – koji je tačno put kojim se postiže blagostanje jedne zajednice, bila ona narod, manjina ili porodica (i porodice), i njena nezavisnost od drugih, mogućnost da se razvija, da se neguje i izražava u potpunoj slobodi, da slobodno raspolaže svojim resursima, da zaštiti svoj život.
Da li je neophodno i uopšte svrsishodno u ključnim trenucima pribeći otvorenom nasilju, tj. oružanom sukobu ili je put u „mirnu luku“ kroz buru izvesniji ukoliko je sporiji, mudriji, promišljeniji, baziran na opreznoj diplomatiji, dijalogu, i upornom, mukotrpnom obrazovanju svakog člana zajednice, njegovom osposobljavanju da radi i ekonomski jača, što je preduslov za politički uspeh na bilo kom planu?
Drama „Brod“ zamišljena je kao omaž ideji koju je zastupao Stefan Mitrov Ljubiša, a to je da je otvorena pobuna pogrešan put za ostvarenje ciljeva. Ona bi bila priča o njemu kao osobi koja je, uprkos otporima sopstvene sredine, čak i brata, provela u propagiranju mira, nenasilnog otpora i borbe koja se sprovodi samo kroz politiku. Stefan Mitrov Ljubiša bio je, i kao lik ostaje u komadu, borac za život, zaštitnik života koji je cenio iznad svega, i opsednut idejom da spasi od smrti svako biće koje diše. U tom smislu, komad sve događaje prati iz intimnog ugla, iz vizure čoveka koji je bio okružen smrću, i šiban tragedijom umiranja najvoljenijih do mere koju retko ko može da podnese, jer je intimna stvarnost svakog čoveka ono što rađa iz političke ideje…
Iz rediteljske eksplikacije Ane Đorđević
REŽIJA: ANA ĐORĐEVIĆ
SCENOGRAFIJA: LJUBICA PETROVIĆ
KOSTIMOGRAFIJA: SVETLANA CVIJANOVIĆ
MUZIKA: NINA PEROVIĆ
LEKTOR: DUBRAVKA DRAKIĆ
ASISTENT REŽIJE: NATAŠA MILIĆEVIĆ
ASISTENT KOSTIMOGRAFA: MIA ĐUROVIĆ
IZVRŠNA PRODUKCIJA: JANJA RAŽNATOVIĆ
INSPICIJENT: DAMJAN ŠUŠKAVČEVIĆ
SUFLER: GORICA ŠUŠKAVČEVIĆ
ULOGE:
STEFAN MITROV LJUBIŠA – LAZAR DRAGOJEVIĆ
VISARION LJUBIŠA – STEVAN VUKOVIĆ
SOFIJA LJUBIŠA – BRANKA OTAŠEVIĆ
STANA ĆELOVIĆ– MAJA STOJANOVIĆ
MITAR LJUBIŠA –ALEKSANDAR RADULOVIĆ
KATA LJUBIŠA – JELENA MINIĆ
Crnogorsko narodno pozorište
„Brod“
Ana Đorđević
8. avgust u 21.30
Ljetnja scena Doma kulture „Vladimir Popović Španac“

Beogradsko dramsko pozorište FlorijanZeler „LAŽ“
2024-08-16
„Koliko mi sebe i nama najbliže lažemo? Da li to radimo iz želje da zaštitimo voljenu osobu ili da bismo sebe sačuvali.
Ovako nabrojano to deluje poprilično prozaično iako nudi mogućnost za samodovoljnu refleksiju lake komedije. Namera mi je da sa pažljivo odabranim glumcima napravim predstavu koja živi u trenutku, koja zavede publiku da gleda jednu (samo) zabavnu i provokativnu komediju o savremenom životu.
Scena je realistično bogata, stan srednje klase. Glumci se fizički i emotivno do kraja prepuštaju svojim strahovima, neurozama i igrama. Na trenutke treba da deluje kao mešavinasavremenog bulevarskog pozorišta i sitkoma. Međutim, kako tekst sam sebe počne da dekonstruiše i vešto otkriva prave namere likova tako se i sam postupak menja ka nečemu što je duboki psihološki realizam, koji je čak i isuviše stvaran. Rediteljski postupak pojačava idejne potke drame i ogoljava samu suštinu pozorišne (životne) igre.“
Nikola Ljuca
PREVOD: Olja Petronić
DRAMATURG: Staša Bajac
SCENOGRAF: Lazar Bodroža
KOSTIMOGRAF: Ljiljana Petrović
KOMPOZITOR: Janja Lončar
IGRAJU
Miloš: MILOŠ BIKOVIĆ
Tamara: TAMARA KRCUNOVIĆ
Mićko: MIODRAG RADONJIĆ
Jelisaveta: JELISAVETA TEODOSIĆ
ASISTENT KOSTIMOGRAFA: Sanja Beštić
INSPICIJENT: Marija Stojić/Dejan Popović
ORGANIZATOR: Bojana Mišić Drnda
Beogradsko dramsko pozorište
FlorijanZeler
„LAŽ“
Nikola Ljuca
16. avgust u 21.30
Ljetnja pozornica Doma kulture „Vladimir Popović Španac“

Egzit teatar Zagreb Viljem Šekspir „San ivanjske noći“
2024-08-26
Na Ivanjsku noć, najkraću i najčarobniju noć u godini, kada se, prema predanju, miješaju vilinski i ovaj naš ljudski svijet, mladi Atinjani Helena, Hermija, Demetrije, Lisandar te šarolika skupina obrtnika, ujedno i amaterskih glumaca, zaglave u šumi i budu izloženi spletkama, zabunama i hirovima vila i vilenjaka.
Noć naposljetku završi sretno; razdvojeni zaljubljeni parovi budu spojeni kako i dolikuje/priliči, a ljudski i vilinski svjetovi budu razdvojeni, kako je svakako bolje za sve.
Definisanje i pitanje pouke djela ima neobičan i ne-lektirski odgovor i zato ulazimo u vlastito promišljanje i možda, vlastitu filozofiju. Naime, ne znamo koja je pouka djela. Dok kod ostalih klasičnih komada tog perioda gotovo odmah možemo odgovoriti da je pouka Ne kradi!, Ne ubij!, Ne budi arogantan, Bogatstvo nije najvažnije, itd. – ovdje stojimo pred humorom i veseljem teksta, ali bez konkretnog odgovora ima li taj tekst neki dublji, moralni oslonac, nešto što ga čini klasikom i s te filozofske strane. I time moramo zaključiti – ovaj tekst je vježba veselja.
Veselja pisanja, veselja igranja, veselja gledanja, veselja ljubavnih drama i veselja života uopšte. On od nas traži da se podsjetimo da su humor, jednostavnost, zabuna i romantika životne i pozorišneteme ravnopravne osveti, patnji i nesreći. Ovaj tekst je remek-djelo jer nas veselo opominje: Ne uzimajte sebe ozbiljno!, „Ne budite zle nam volje, drugi puta bit će bolje“– a ta se lekcija možda ipak lakše, konkretnije i dugotrajnije prenosi putem lakoće i razigranosti, a ne drame, patnje i suza. I hvala piscu na toj genijalnosti.

Tekst: Viljem Šekspir
Prilagodba i režija: Rene Medvešek i Sara Stanić
Igraju: Nika Barišić, Vid Ćosić, Filip Lugarić, Ružica Maurus, LaraNekić, Kristijan Petelin
Oblikovatelj rasvjete: Martin Šatović
Majstor rasvjete: Martin Miščin / Goran Krmpotić
Kostimografkinja: Martina Ptičar
Fotograf: Robert Demo
Dizajnerica plakata: Sara Dumančić
Suradnice na ispitnoj produkciji ADU: Kristina Grubiša, Antonela Tošić, Marta Radoš, Dina Kundih
Produkcija: Teatar EXIT, Gradsko kazalište Požega, Akademija dramske umjetnosti Zagreb

Egzit teatar Zagreb
Viljem Šekspir
„San ivanjske noći“
Rene Medvešek i Sara Stanić

avgust u 21.30

Ljetnja pozornica Doma kulture „Vladimir Popović Španac“

Mjuzikl „Mamma Mia!“
2025-07-05
Subota, 5. jul u 21.30
SVEČANO OTVARANJE
Ljetnja scena Doma kulture „Vladimir Popović Španac“
Mjuzikl „Mamma Mia!“
Pozorište na Terazijama

U subotu, 5. jula u 21.30, na Ljetnjoj sceni Doma kulture „Vladimir Popović Španac“, svečano će otvara 38. „Barski ljetopis“ uz jednu od najuspješnijih i najvoljenijih muzičkih predstava savremenog pozorišta – mjuzikl „Mamma Mia!“, u izvođenju ansambla Pozorišta na Terazijama.
Ova predstava, zasnovana na bezvremenskim hitovima grupe ABBA i priči o ljubavi, porodici i identitetu, spojila je snažan emotivni narativ sa muzikalnim nasleđem koje traje još od 1974. godine. U srcu radnje je mlada Sofi koja pokušava da otkrije ko je njen otac, dok se njena majka Dona suočava sa sopstvenim uspomenama, izazovima i nekadašnjim ljubavima.
Režiju potpisuje Jug Radivojević, dok su muzički aranžmani i dirigentski zadaci povjereni Milanu Nedeljkoviću i Vesni Šouc. Koreografiju potpisuje Mojca Horvat, a scenografiju Aleksandar Denić, uz kostime Bojane Nikitović.
U predstavi učestvuje više od 60 izvođača – glumaca, pevača, baletskog ansambla, hora i orkestra – a u glavnim ulogama nastupaju Jelena Jovičić, Milena Vasić, Milena Živanović, Slobodan Stefanović, Vladan Savić, Dragan Vujić Vujke, Mina Lazarević, Ivana Knežević i drugi članovi velikog ansambla Pozorišta na Terazijama.
Mjuzikl Mamma Mia! premijerno je izveden u Beogradu 2015. godine, zahvaljujući koprodukciji sa kompanijom PROSPOT i producentu Juriju Franku, a od tada je osvojio srca publike širom regiona.
Barska publika ima priliku da ovu veselu, emotivnu i zarazno ritmičnu priču doživi pod otvorenim nebom – kao pravi uvod u još jedno bogato i raznoliko festivalsko izdanje.
Muzika i stihovi: Benny Andersson i Björn Ulvaeus
Dodatne pesme: Stig Anderson
Tekst: Catherine Johnson
Po originalnoj ideji Judy Craymer
Mamma Mia! was originally produced in London by Judy Craymer, Richard East and Björn Ulvaeus for Little Star in association with Universal.
Dodatni materijal i aranžmani: Martin Koch
Music published by Universal Music Publishing Group
Koprodukcija: Pozorište na Terazijama i PROSPOT d.o.o.

Režija: Jug Radivojević
Prevod: Najra KrvavacPerišin
Muzički aranžmani: Milan Nedeljković
Dirigenti: Vesna Šouc i Milan Nedeljković
Koreograf: Mojca Horvat
Scenograf: Aleksandar Denić
Kostimograf: Bojana Nikitović
Dramaturg: Slobodan Obradović
Lektor: Radovan Knežević

ULOGE:
SOFI: Milena Živanović/Iva Manojlović/Tatjana Dimitrijević
DONA: Jelena Jovičić/Milena Vasić
SEM: Slobodan Stefanović
BIL: Vladan Savić
HARI: Dragan Vujić Vujke
SKAJ: Žarko Stepanov/Petar Đurđević
TANJA: Dušica Novaković/Mina Lazarević
ROUZI: Ivana Knežević
LIZA: Bojana Račić/Minja Petrović
ELI: Barbara Milovanov
BIBER: Ivan Zablaćanski
EDI: LJubiša Dinčić
SVEŠTENIK: Dušan Šida
Balet: Dolores Magdelinić, Milica Pavlović, Jelena Vuković, Nina Bulajić, ElenaGromilić, Tamara Ivančić, Lidija Novaković, Ivana Dubovac, Milica Todorović, Aleksandra Marinković, Sofija Stanković, Aleksandra Marinković, Nemanja Naumoski, Igor Naumoski, Igor Grabovica, Sava Vidicki, Stefan Ćaldović, Branko Mitrović, Dejan Bošković, Danilo Fatić, Mateja Vićentijević.
„On Stage“ hor: Mirjana Stojanović, Biljana Peković, Kristina Savić, Milena Moravčević, Dušan Šida, Stefan Živanović
„Backstage“ hor: Jelena Mit, Tatjana Popović, Mirjana Nedeljković, Jovan Nikolić, Voja Orlić, Marko Bogdanić, Dušan Svilar, Nemanja Nikolić, Tatjana Nikolić, Sara Ristić, Nina Mijalković, Miljana Radinović, Katarina Kalmar, Nevena Đoković, Aleksandar Novaković, Filip Čala, Bojan Gavrilović, Ilja Frolov, Filip Savić, Danijel Janković.
Orkestar: Jelena Dimitrijević/Katarina Kovačevski (koncertmajstor), Marija Ristić, Boris Matejić, Borivoje Spasojević, Ana Tadić, Dragomir Marinković / Jana Čokić, Katarina Kasatkin, Daniela Stanković, Jovana Tomović, Ivan Ranković, Maja Hajduković, Aleksandar Petković, Vladimir Mandić, Zoran Kovačevski, Mladen Lukić, Mihajlo Bogosavljević, Dejan Stojadinović, Nikola Đokić, Miloš Branisavljević, Jovana Bjele, Vojin Nenadović, Uroš Ranković, Nenad Ivović / Ivana Pavlović/ Tatjana Radunović

„Lažljivica“
2025-07-10 08:00 - 17:00
POZORIŠNI PROGRAM
Četvrtak, 10. jul u 21.30
Ljetnja scena Doma kulture „Vladimir Popović Španac“
„Lažljivica“
Atelje 212
Drama „Lažljivica“ autora Nikolaja Koljade prati susret dvije starije žene u malom provincijskom muzeju nacionalne istorije. Kroz njihove svađe, sumnje i preispitivanje sjećanja, prepliću se teme samoće, prijateljstva i prolaznosti. Radnja osvjetljava likove sa margine društva, donoseći toplinu i humor u priču o ljudskim odnosima i životnim istinama.
Režiju, scenografiju i izbor muzike potpisuje Stefan Sablić. Uloge tumače Jelisaveta Seka Sablić i Gorica Popović.

„Dulsineja i Servantes“
2025-07-17
POZORIŠNI PROGRAM
Četvrtak, 17. jul u 21.30
Ljetnja scena Doma kulture „Vladimir Popović Španac“
„Dulsineja i Servantes“
Gradsko pozorište Podgorica
U okviru 38. izdanja festivala „Barski ljetopis”, na Ljetnjoj sceni Doma kulture „Vladimir Popović Španac“ biće izvedena predstava „Dulsineja i Servantes“ Gradskog pozorišta Podgorica.
Ova dramska scena za decu (preporučena starosna grupa 12+) nastala je po tekstu Dragane Tripković, u režiji i adaptaciji Snežane Trišić. Scenografiju potpisuje Darko Nedeljković, kostimografiju Tijana Todorović, dok muziku potpisuje Irena Dragović, sa songovima Dragane Tripković. Koreografiju i scenski pokret potpisuje Slavka Nelević.
U predstavi igraju: Lara Dragović, Emir Ćatović, Goran Slavić, Miloš Pejović, Vanja Jovićević, Omar Bajramspahić, Mina Mićović, Pavle Ilić, Stefan Vuković, Ognjen Sekulić, Itana Dragojević, Vukan Pejović, Miloš Kašćelan, Milo Perović, Nada Vukčević, Ivona Raković, Anđela Radović, Danica Rajković, Sejfo Seferović i Andrea Drašković.

„Sjećaš li se Doli Bel“
2025-07-24
POZORIŠNI PROGRAM
Četvrtak, 24. jul u 21.30
Ljetnja scena Doma kulture „Vladimir Popović Španac“
„Sjećaš li se Doli Bel“
Kamerni teatar 55 Sarajevo

U okviru 38. izdanja festivala „Barski ljetopis“, na Ljetnjoj sceni Doma kulture „Vladimir Popović Španac“ biće izvedena drama „Sjećaš li se Doli Bel“ u režiji Kokana Mladenovića.
Ova emotivna predstava prati priču o prvoj ljubavi, odrastanju i razočaranju u utopijski društveni sistem kroz prizmu sjećanja Sabahudina Zolja, poznatog kao Dino. Drama, zasnovana na tekstu Abdulah Sidrana, donosi složenu i iskrenu refleksiju o prolaznosti, bolu i radosti, osvetljavajući slojeve ličnih i kolektivnih uspomena koje oblikuju naš pogled na svijet.
Predstava je stekla status jedne od najznačajnijih savremenih teatarskih ostvarenja u regionu, višestruko nagrađivana na prestižnim festivalima širom Bosne i Hercegovine, Hrvatske, Srbije, Crne Gore i drugih zemalja. Prepoznata je po izuzetnoj režiji, scenskom izrazu i snažnim glumačkim ostvarenjima, a publici je ostala urezana kao poseban i dirljiv teatarski doživljaj.
Uloge u predstavi tumače vrhunski glumci: Emir Hadžihafizbegović, Gordana Boban, Admir Glamočak, Feđa Štukan, Davor Golubović, Elma Juković, Enes Kozličić, Tatjana Šojić, Muhamed Hadžović, Sabit Sejdinović, Muhammed Nadarević i Amar Selimović.
Autorski tim čine:
Režija: Kokan Mladenović
Scenografija i kostimografija: Adisa Vatreš Selimović
Kompozicija: Irena Popović
Dramaturg: Vedran Fajković
Inspicijent: Senad Bešić
Producent: Mirza Muzurović

„Hasanaginica“
2025-08-02
POZORIŠNI PROGRAM
Subota, 2. avgust u 21.30
Ljetnja scena Doma kulture „Vladimir Popović Španac“
„Hasanaginica“
CZK Tivat
Režija, adaptacija, izbor muzike i scenski pokret: Jagoš Marković
Tekst: Ljubomir Simović
Uloge: Kristina Obradović, Branimir Bane Popović, Anita Mančić, Aleksandar Srećković Kubura, Sandra Bugarski, Momčilo Otašević, Emir Ćatović, Mišo Obradović, Miloš Pejović, Nebojša Kundačina.
“Hasanaginica” je trinaesta pozorišna produkcija CZK Tivat premijerno odigrana 15. jula 2015. godine. Još jedna uspješna drama, antička tragedija, smještena u mentalitet naših prostora, predstavljena kao DNK naše tuge, bola, patnje, gnijeva i nepravde.
“Hasanaginica je DNK sveg našeg bola, naše tuge i naših ljubavi. Ovo je prava antička tragedija stavljena na naše prostore i u naš mentalitet, a ovo što smo mi pokušali napraviti je omaž tom velikom dramskom djelu i njegovoj neprolaznoj ljepoti“, govorio je Jagoš Marković.
U predstavi igraju Kristina Obradović, Branimir Popović, Anita Mančić, Sandra Bugarski, Nebojša Kundačina, Aleksandar Srećković, Mišo Obradović, Momčilo Otašević, Emir Ćatović i Miloš Pejović.

„Sedam sati sunčeve svetlosti“
2025-08-07
POZORIŠNI PROGRAM
Četvrtak, 7. avgust u 21.30
Ljetnja scena Doma kulture „Vladimir Popović Španac“
„Sedam sati sunčeve svetlosti“
Teatar na brdu

U okviru pozorišne selekcije 38 „ Barskog ljetopisa“ gostuje Teatar na brdu sa izuzetnom savremenom dramom „Sedam sati sunčeve svetlosti“, autorke Milene Depolo, u režiji Đurđe Tešić.
U glavnim ulogama briljiraju četiri izuzetna glumačka imena regionalne scene: Anica Dobra, Mina Sovtić, Mirjana Karanović i Bojan Dimitrijević.
Ova potresna, duhovita i životna predstava prati Sanju – ženu koju je lako prepoznati u savremenom društvu. Uvijek dostupna, posvećena drugima, uhvaćena između obaveza prema odrasloj ćerki, bivšem mužu i sjenke odnosa s pokojnom majkom, suočava se sa teškom bolešću i osjećajem samoće. Ali upravo tada počinje njeno pravo suočavanje – sa sobom, prošlošću i onima koje voli.
Scenografiju potpisuje Vesna Popović, kostime Marija Milekić, dok je za originalnu muziku zadužen Vladimir Pejković.
„Sedam sati sunčeve svetlosti“ je predstava koja na izuzetno topao i istinit način osvjetljava porodične odnose, žensku snagu, slabosti i bezuslovnu ljubav – kroz smijeh, suze i sa puno iskrene emocije.

„Princeza Ksenija od Crne Gore – Izgnanička tugovanka iz doma Petrovića“
2025-08-12
POZORIŠNI PROGRAM
Utorak, 12. avgust u 21.30
Ljetnja scena Doma kulture „Vladimir Popović Španac“
„Princeza Ksenija od Crne Gore – Izgnanička tugovanka iz doma Petrovića“
CNP

U okviru 38. izdanja festivala „Barski ljetopis“ na Ljetnjoj sceni Doma kulture „Vladimir Popović Španac“ biće izvedena predstava „Princeza Ksenija od Crne Gore – Izgnanička tugovanka iz doma Petrovića“ u produkciji Crnogorskog narodnog pozorišta.
Ova predstava, prema tekstu i u režiji Radmile Vojvodić, jedna je od najizvođenijih u istoriji crnogorskog pozorišta. Premijerno izvedena 1994. godine u Zetskom domu na Cetinju, a u obnovljenom CNP-u premijerno izvedena 1997, od tada je igrana više od 150 puta, stekavši status kultne drame. Predstava istražuje istorijsko pamćenje kroz snažne emocije i odnose između scene i publike.
Uloge tumače Varja Đukić, Ana Vučković, Dejan Ivanić, Izudin Bajrović, Gorana Marković, Aleksandar Radulović, Jelena Laban, Slobodan Marunović, Dušan Kovačević, Nada Vukčević i Lazar Đurđević.
Dramaturg predstave je Božo Koprivica, dok su kostimografija, scenografija i muzika delo Borisa Čakširana, Marije Kalabić i Žarka Mirkovića.

COPYRIGHT_DUSKO_MILJANIC_MONTENEGRO_

COPYRIGHT_DUSKO_MILJANIC_MONTENEGRO_

COPYRIGHT_DUSKO_MILJANIC_MONTENEGRO_

COPYRIGHT_DUSKO_MILJANIC_MONTENEGRO_

COPYRIGHT_DUSKO_MILJANIC_MONTENEGRO_

COPYRIGHT_DUSKO_MILJANIC_MONTENEGRO_

COPYRIGHT_DUSKO_MILJANIC_MONTENEGRO_

COPYRIGHT_DUSKO_MILJANIC_MONTENEGRO_

COPYRIGHT_DUSKO_MILJANIC_MONTENEGRO_

COPYRIGHT_DUSKO_MILJANIC_MONTENEGRO_

COPYRIGHT_DUSKO_MILJANIC_MONTENEGRO_

COPYRIGHT_DUSKO_MILJANIC_MONTENEGRO_

COPYRIGHT_DUSKO_MILJANIC_MONTENEGRO_

COPYRIGHT_DUSKO_MILJANIC_MONTENEGRO_

„Predmet Medeja“
2025-08-16
POZORIŠNI PROGRAM
21.30
Ljetnja scena Doma kulture „Vladimir Popović Španac”
PREMIJERA
„Predmet Medeja”
CNP i JU Kulturni centar Bar

Predstava „Predmet Medeja”, u režiji jednog od najznačajnijih slovenačkih i evropskih reditelja Diega de Bree, u koprodukciji JU Kulturni centar Bar i Crnogorskog narodnog pozorišta, premijerno će biti izvedena 16. avgusta u 21.30 na Ljetnjoj pozornici Doma kulture „Vladimir Popović Španac” dok je reprizno izvođenje zakazano za dan kasnije, 17. avgusta, takođe u 21.30.
„Medeja“ je jedno od najsnažnijih djela antičke tragedije, koja otvara pitanja ljubavi, izdaje, moći i ženske pozicije u društvu.
Uloge tumače: Nada Vukčević, prvakinja drame CNP-a, Jovan Dabović, Luka Stanković, Ivona Raković i Jelena V. Đukić.
Osim režije, de Brea potpisuje idejno rješenje predstave i dizajn svijetla (zajedno sa Dejanom Kalezićem i Sretenom Miloševićem), dramaturškinja je Kata Đarmati, kostimografkinja Lina Leković, a asistenti za dramaturgiju i kostimografiju su Sergej Pavlović i Maša Mirković. Obrada zvuka povjerena je Filipu Radeviću, a video i foto materijal potpisuju Duško Miljanić i Vukša Vujošević. Dubravka Drakić je zadužena za scenski govor, a izvršni producent predstave je Danilo Milatović.
Gledanje premijernog igranja moguće je isključivo uz pozivnice, dok su karte za reprizno izvođenje, 17. avgusta, dostupne u prodaji od 1. jula na blagajni Doma kulture.
